https://slama.dev/comeback/
Krásné prchavé odpoledne, Marcelko.
Omlouvám se za zpoždění.
Stejně se mi do toho nečasu nechce.
Ale máme tady teplíčko.
Negriloval jsi zas, Ozzáku, v kumbále husu?
Negriloval.
Jeli jste rovnou?
Vůbec tu nebyl.
To se mi ulevilo.
Mně vlastně taky.
Jo, stavila se tu pošťačka.
Máte tu rekomando.
Ona vám ho dala?
Umím váš podpis.
A ona nepoznala, že nejste já?
Bylo jí to jedno.
Tady, je to z elektrických podniků.
Cítím z něj podivné napětí.
To bylo dobrý.
Bylo, bylo.
Tak já už pro dnešek zavřu.
Co říkáte?
Snad ne.
Tak dobře, no tak já počkám do šesti, ale stejně už nikdo nepřijde.
Šest tisíc.
Čeho?
Máme doplatek za elektriku.
No to nechápu.
Na čem si Ozzák griluje tu husu?
Na grillu.
Ale elektrickým nebo plynovým?
Na dřevěném uhlí.
Ale já netelefonuju moc.
Teď volám úplně normálně.
Ještě si o tom promluvíme.
Ozzáku, jak to, že jsi nebyl v krámě?
Brácha, tomu, co budeš slyšet, nebudeš věřit.
Zkrať to.
Chlastal jsem.
Zítra máš celodenní.
Super, aspoň se vyspím.
Vždyť spíš pořád.
Ale já nespím moc.
Spím úplně normálně.
Ještě si o tom promluvíme.
Sednout.
Porada.
Musíme začít šetřit.
A kvůli tomu jako musíme sedět celý večer doma?
V tu nejlepší denní dobu?
Ano, musíme.
Máme šest tisíc nedoplatek za elektriku.
Nemáš šest tisíc načerno?
Ty nezlehčuj to.
Rozhodl jsem se, že nebudeme sahat na úspory.
A z čeho to teda zaplatíš?
A to je přesně ono.
Tak vy to utratíte a já to zaplatím.
Jak utratíme?
Tak například tobě jsem tenhle měsíc už třikrát kupoval novej kredit.
Já myslela, že se bavíme o elektrice.
Bavíme se o penězích.
A mobil žere peníze.
Tak já jdu.
Peníze nemám, mobilem nejezdím, elektrikou taky ne.
Na mě se šetřit nedá.
Já jsem zadarmo.
Zadarmo?
A co tvoje útrata v hospodě?
Simona něco říkala?
Už teď to platím.
A jo, vlastně.
Škoda, že na tom se šetřit nedá.
Dá.
Dá?
Ano, dá.
Když si každej den dáš o jedno pivo míň, ušetříme za rok 7000 Kč.
To si mám jako denně dát jenom třináct kousků?
Ano.
Ale víš, že po třináctém pivu bývám hrozně chytrej.
To nějak vydržíme.
A teď ty, Ivo.
Já pivo nepiju.
Ale telefonuješ, takže ti novej kredit koupím až prvního.
A ty jako budeš šetřit jak?
No já šetřím pořád, jinak bysme nic neměli.
To je tyranie.
Ne, to je krize.
Fakt ti to věřej?
No oni tam všichni dost špatně vidí.
A kdyby se tě někdo zeptal, kolik ti je?
Tak to bych asi omdlela.
Ale to je tam naštěstí taky dost běžný.
K čemu ti vůbec je informatika pro seniory?
Mluví se mi, že tam na nás mluví pomalu a zřetelně.
A jsem tam nejlepší.
Hele, segra.
Co to je?
Můj zadek.
Lexo!
Ty si fotíš zadek?
No jasně.
Nikdy jsem ho neviděl.
Ty sis ho fotil minulej týden.
Lexo, půjč mi ten mobil.
Chceš si vyfotit zadek?
Ne.
Chceš vidět můj?
Chci si poslat SMSku.
To nepůjde.
My můžeme poslat jenom jednu SMSku ročně.
Na den dětí.
Komu?
Tátovi.
Ahoj tati, máme tě rádi, nezapomeň na nás.
A číslo máme na účtu.
Sakra.
Potřebuju si hned zavolat Voráčkovi.
Má můj sešit z češtiny.
Jsi od tebe půjčil sešit, jo?
Tě balí, hajzle?
Přede vším.
Měla jsem tam založenou tramvajenku.
S fotkou?
No jasně, že s fotkou.
Tě balí?
Tak mu zavolej z pevné linky.
Si myslíš, že táta nenechal zablokovat volání na mobily?
Já jsem myslela jako na pevnou.
No, to jsem zkusila.
Zvedla to jeho matka.
Půl hodiny mě vyslýchala, jako kdybych s Voráčkem chodila.
A chodíš s ním?
Lexo, běž si fotit zadek.
Tomáši, pojďte se ohřát.
To je venku, to vám teda řeknu.
Úplně vidím, jak se v Temelíně tetelí blahem.
Zloději.
Tady píšou, že nejsou zloději.
Vážně?
Kdo to vydal?
No ČEZ, ale za státní peníze, tak to musí být objektivní.
Aha, a co píšou?
Například, že s tím, co platíte za elektřinu, je váš index komfortu života hluboce pod normálem.
Co to je index komfortu života?
S tím přišel ČEZ.
Měří se tím životní úroveň podle počtu elektrospotřebičů.
ČEZ říká, že pro tři lidi by to mělo být devět přímotopů, šest rychlovarných konvic, dvě pračky, lednička, mrazák, terárium a soustruh.
Takže váš index je tak 0,6.
No, to mi připadá trochu přehnané.
A navíc přímotopy jsou žrouti peněz.
ČEZ přímotopy doporučuje.
Plyn je nebezpečný a navíc často zdražuje.
Co to tady vrní?
No přímotop.
Teď?
Je zima.
Když mám na krku nedoplatek za šest tisíc, okamžitě to vypněte.
A nepřeji si, abyste to tady používala.
Dost možná, jestli jste mi tu sekeru neudělala vy.
No Tomáši, teď je to takovýhle drobeček a je na jedničku.
No vidíte, ponožky.
Říkám ti po desátý, že jsem se sebou naprosto spokojená.
Ošklivá nejsi, to nemůže nikdo říct.
Vyloženě ošklivá ne, ale něco bys se sebou dělat měla.
Ozzáku, kopni do sebe to třináctý pivo a neser, cos po něm vždycky chytrej jak rádio.
Rádio Simona, dneska pro svět není důležitý.
Dělej.
Nemůžu!
Jsem bráchovi slíbil, že budu končit po třináctým.
A ten brácha.
A on blbej není.
Ale některý věci prostě nevidí.
Je otevřeno.
Jsem říkala, že je otevřeno.
Čeho?
Můžu jít dál, děvenko?
Myslím si, že mě podezřívají, že jsem mladá, tak se snažím mluvit jako oni.
Jsis mě vyděsila.
Promiň.
My posadíme se.
Jo?
Ty schody mi daly zabrat.
Sašo!
Jsi tam uvnitř?
Vrať se!
Promiň.
Víš, kdo se mnou chodí na informatiku pro seniory?
Nevím.
Voráčkova máma.
No a?
Hledala si o tobě informace.
Cože?
Naštěstí mi oči ještě slouží.
Sašo!
Promiň.
Koukala jsem se jí přes rameno a viděla jsem, jak si tě hledá ve školní databázi.
Takže teď už ví, kde bydlíš.
Sakra.
Co to tady vrčí?
Ivo?
Tisknu.
A to si k tomu musíš svítit v celém bytě?
Ježíš, já to pak zhasnu.
A tiskneš co?
Boženu Němcovou.
Celou?
Jo, celou.
A malýho Bobše.
A ještě slovník, ale ten dvakrát, pro mě a pro Sašu.
Ježíš, pojď dovnitř a zavři, ať netopíme pánu Bohu do oken.
A ty to nezlehčuj.
Já to nezlehčuju.
Prostě plýtvám, jinak to neumím, jsem prostě drahá.
A máš velkej zadek, měla bys víc cvičit.
A ty bys bráchu neměla tolik prudit, chudinku.
Holka není kluk, taky potřebuje občas vlídný slovo.
Tak na to mysli, táto.
Dobré ráno.
Dobrý.
Ten čaj je studený.
Šla jsem do sebe.
Šetřím.
Dobře.
Nebo ti ho mám ohřát?
Ne, ne, je osvěžující.
Ty jsou taky studený.
Měly by být teplý?
Tak tousty by mohly.
Tak si je strč do podpaží.
To už jdeš?
Jo.
Abych si ve škole stihla skočit na záchod.
Tam se totiž svítí.
Tak čau.
Čau.
Málem bych si tu nechala ty papíry.
Co je?
Nic.
Aha.
Jo.
Včera jsem vypla bojler.
Tak se nelekni, až se budeš sprchovat.
Tati, co to tu cvaklo?
Oni to nemyslí zle.
Ale některý věci jim prostě nedocházej.
Vždyť já to dělám pro ně.
Mluvíš jako Ozzák po třináctém pivu.
No dovol.
Říkám ti snad, že máš křivej nos?
Jsi horší než Ozzák po třináctém pivu.
Ježíš, tak promiň.
Nepromiňu.
Musíš pochopit, že se Ozzák taky musí uskrovnit.
A ty bys měl pochopit, že na Ozzákově spotřebě je závislá spousta lidí.
Dáš si ještě něco?
Co?
No tak třeba křupky.
Nemám.
No tak ještě víno.
Došlo.
Opravdu si už nic nedáš?
Ježíš, Simono, tak už se nezlob.
Je toho prostě na mě moc.
Rodina je v dluzích, já dělám, co můžu, a oni mi ještě hážou klacky pod nohy.
95.
Cože?
Za dvoulitr vína?
To víš, moje rodina začíná být v dluzích, tak taky dělám, co můžu.
Chceš mi házet klacky pod nohy?
To myslíš to jedno Ozzákovo pivo?
Dvě.
Za včerejšek a za dnešek.
A takhle nic neušetřím.
Ale já nebudu v mínusu.
A ještě padesát.
To jako vybíráš vstupný?
To je za ten nos.
Vrať mi budlík.
To je to vstupný.
Je otevřeno.
Co chceš?
Nezapomněla jsi tu svůj grahul?
Nezapomněla.
No jo.
Tu ji má asi doma.
Co je?
Co to čteš?
To nám nedávno začalo chodit s účtama za elektriku.
Flok?
A co to je?
Upravené vydání Babičky podle indexu komfortu života.
Babička má tři mixéry a sultán je vysavač.
Aha.
Že se nestyděj tohle posílat lidem.
Chodíš s Voráčkem, že jo?
Jsem blbá?
Nelži!
Ty jsi se zbláznil?
Já jsem vás moc dobře viděl před školou, jak jste stáli spolu.
Ježíš, Lexo, vracel mi sešit.
Jo, a proč jste pak šli do parku?
Ty jsi mě sledoval?
Jo.
Ti normálně hráblo?
Proč jste šli do toho parku?
Lexo, uklidni se, proboha.
Šli jsme přes park k Voráčkovi domů pro tu tramvajenku.
Tomu kreténovi vypadla ze sešitu.
Ty jsi byla u něj doma?
Lexo, dobře mě poslouchej.
Voráček je debil.
A nikdy bych s ním nechodila.
Super.
Což platí i o tobě.
Stejně super.
Ivo, prosím tě, ty znáš nějakýho Voráčka?
Co?
Teď mi volala jeho matka a zvala mě na kafe, že prý už je na čase, abychom se seznámili.
Nevíš, co to má znamenat?
Ježíši Kriste.
Co to bylo?
Vůbec nevím.
Všichni se chovají jako blázni.
No to mi povídej.
No vida, dneska tady není přetopeno.
Dobrý večer, Tomáši.
Tak to snad nebylo nutné.
Je tam šedesátka.
Jaká byla tržba?
Žádná.
To tu zas nikdo nebyl?
Ne.
No to mi neříkejte.
No byla tady jedna taková divná osoba, ale nic si nekoupila.
Ozzák.
Ten volal, že bude dneska celý den v hospodě, aby zbůhdarma nevysával teplo.
Tohle byla matka někoho od Ivy ze školy.
Nebyla to náhodou Voráčková?
Vy ji znáte?
Ona se totiž opravdu tak divně vyptávala.
A na co?
No jestli vám to tady patří, nebo jestli jste v nájmu, a kolik vám to vynáší.
Cože?
Nebojte se, já jsem jí nic neřekla, ani číslo vašeho mobilu.
Ale vzala jsem si vizitku.
S tou ženskou si promluvím, ta si to za rámeček nedá.
Tak už běžte, Marcelko, já to tady zavřu.
Já si to ještě posedím.
No, to víte.
Ten nečas tam venku.
No celkově, tady je u vás nějak teplo.
Co je to tady za kabel?
Marcelko!
Já nesnáším ponožky!
Copak byste ráda, babičko?
Lexa se šel porvat s Voráčkem.
Jak to víš?
Napsal ti dopis na rozloučenou.
Já píšu vám, co mohu více?
Musela jsem to pro něj vypsat z Oněgina.
Mám o něj strach.
O Lexu?
O Voráčka.
Lexa si s sebou vzal kaktus.
Kaktus?
Hledal doma něco ostrýho, byl strašně naštvaný.
Neboj.
Je to horká hlava, nejdřív jedná a pak myslí.
Voráček?
Lexa.
Jo, Lexa vlastně jenom jedná.
Voráček vlastně taky.
Co když si něco udělaj?
A co když něco udělaj s tím kaktusem?
To je den.
Jsem bez telefonu, koupat se nesmím, na čtení nevidím a ještě si kvůli mně perou dva debilové.
Měla bys se mezi nima konečně vybrat, děvenko.
Jak je možný, že ty cifry jsou nějak tak velký?
No podívejte.
Dejte to k tý lampičce blíž.
Tady, duben 2009, 1500.
A duben 2010, 2500.
Kdy jste začala topit?
Já nevím, v listopadu.
Tak to mi nehraje.
Jdu domů.
Cože, teď?
Je mi zima.
Buď světlo nebo teplo.
A světlo potřebujeme.
Jdu domů!
Tak zas jsem toho tolik neřek.
Řek, abych si vzala tlustý ponožky.
Protože si pořád stěžujete, že je vám zima.
Ale je tady zima.
Už tři hodiny vám pomáhám hledat důkaz, že jsem tady tím ubohým fukárkem a touhle dečkou protopila miliony.
A vy mi ani nedovolíte zatopit.
Dobře, tak si to na chvilku zapněte.
Ne, jdu domů!
A to mě v tom jako necháte samotnýho?
To jste si měl rozmyslet, než jste mi vzal dečku.
Skvělý, že jdete.
Můžete tady s bratrem zkoumat účty až do rána.
Nejste zlá ženská, Marcelko, ale máte blbej odhad na lidi.
Sklapni!
Celkově strach z divokých zvířat.
Ale ze zmrzlých!
To jsou zloději.
Cože?
Tady vám zvedli tarif.
Dejte to sem.
No jo, měli jsme komfort.
A teď máme topíme málo.
A tady jsou dražší kilowatty, a o dost.
Děláte si srandu?
Ne.
Čím míň spotřebujete, tím víc zaplatíte.
To je logické.
No ale zase, tady dávají zdarma energetickou edici českých klasiků.
Já ti, brácho, řeknu, jak to je.
Hele, Ozzáku, běž do hospody a dej si čtrnáctý pivo.
Dík.
A vy zatopte.
No na co čekáte?
A dejte to na trojku.
Tady je jenom dvojka.
Řekl jsem na trojku.
Nechci se převlíct.
Když to bych musela vstávat.
Segra.
Dej mi klíče.
Lexo, jak to dopadlo?
Dej mi klíče.
Kde máš kaktus?
Můj kaktus.
Neposadíš se?
Čekám.
Jo, tady máš tu pinzetu.
Dík.
No, co jsi ji potřeboval?
Nebavte se o tom!
Kdybys nebyl blbej, mohl jsi sedět na měkkém.
Fakt mi neřekneš, co se stalo?
Voráček mu strčil můj kaktus zezadu do kalhot.
Segra, ty seš slepice!
Jo, a ty jsi mi zničil kaktus!
Voráček ti ho zničil!
Kdybys na něj nesedal a ten kaktus si vyndal, tak se nic nestalo!
Vždyť jsem mu zrovna dával nakládačku!
Co je?
Vyfoť mi to.
Ivo, jdu se zkusit vyřídit s paní Voráčkovou.
Ty se stýkáš s Voráčkovou?
Byli jsme spolu na kafi.
Doufám, že naposled.
Musel jsi platit?
To taky.
Domluvili jsme se, že to, co máš s tím Voráčkem, musí skončit!
Ježíš, já s ním nic nemám!
To bych ti teda radil.
Už si udělal tu fotku?
Tak dost.
Na to, abys chlapcům pletla hlavu, ještě nemáš věk.
Vždyť ten nebohý hoch si do sebe kulitově zapíchal nějaké ostny.
Můj kaktus.
Dobře, tak já teda nechám Voráčka na pokoji, hm?
Konečně dostala rozum.
Tak jo, prosím tě, až přijdeš domů, tak ještě pusť pračku jednou, klidně naprázdno.
Klidně naprázdno.
A nelekni se, nechal jsem zapnutý lux.
Simono, rychle prostírej, ať nám nevystydne.
To jsi pekla v kumbále?
Ne, na elektrice.
Výborně.
Tati.
Honíme komfort.
Ten brácha, to je tak hodnej člověk.
Trpělivý, nezáludnej.
Stará se o mě jako o vlastního.
Jseš vlastní.
Ale nechovám se tak!
Zlobím!
Do práce nechodím a když chodím, nic nedělám!
Chlastám!
Neplatím!
Víš?
Vím.
Ivuška.
No, Ivuška.
Co ona z toho dětství má, když se musí starat o mě?
Uklízí mi, tak ráda by mi prala!
A já?
Ne, a ne, a ne!
A nechci jí to dovolit!
Chudák holka.
A ještě jsem jí řekl, že má velkej zadek.
Nemá.
No má, ale to se přece neříká!
Fuj, Ozzák!
Ozzáku, prosím tě, nechceš už to patnáctý konečně dopít?
Ty už mě máš taky plný zuby, viď?